141 



skåpens idkare, ofta söndersprängdt; alla täfla att sjelfva 

 framhålla sina fynd, ofta med nedsättande af andras för- 

 tjenster. Vare likväl långt från mig att angifva dessa för- 

 hållanden som allmänna bland Botanisterna; tvärtom är jag 

 lycklig att af egen erfarenhet vittna, det de tillhöra nndan- 

 tagen. Men ingen torde ana, huru mycken orättvisa han, 

 emot sin vilja, gör sina företrädare, och man kan derföre 

 aldrig vara nog varsam i sina omdömen. Onekligen är det 

 i våra dagar oändligt svårare, än i äldre tider, att väcka 

 uppmärksamhet, ehuru hjelpmedlen till egna forskningar 

 högst betydligt blifvit underlättade. Hvad författaren för 

 sin del mest lider af, är att se den småaktiga fåfänga, som 

 uppenbarar sig i begäret att af ringaste anledning tillsätta 

 sin auktoritet till så många växter som möjligt*), bruket att 

 uppkalla alla växter efter personer, så att man genom nam- 

 nen tror sig förpassa tvenne, ja ofta trenne personer till 

 odödligheten, först genom slägtnaranet, vidare genom art- 

 namnet och slutligen namngifvarens. Man borde erinra sig, 

 att man mellan raderna ofta kan läsa en persons karakter, 

 och att man mest visar sig löjlig genom fåfänga. 



Slutligen må vi äfven fästa uppmärksamheten på de 

 högst betydligt ökade hjelpmedel, som i våra dagar så hö- 



*) Vid beskrifningen af Scgcslrclla hclisjinia hade jag blott ett 

 exemplar under ögonen, och likväl citeras den under trenne 

 olika arter »pro parlc». Att sätta emend. efter Sphmrlrir, o, fin- 

 ner jag alls ingen anledning till, helst andra arten, hufvudsak- 

 ligen beroende af Bulliards figur, troligen blott är en tillfällig 

 form. O. s. T. 



