149 



steg*). Att så väl växtarternas som inbyggarnes antal på 

 qvadratmilen i en bestämd proportion aftager mot norden, 

 är en nödvändig följd af den allt mer och mer inskränkta 

 vegetationsperioden. Våra inhemska växter blifva i södern 

 nästan alla vårväxter; söderns sommar- och höstväxter hin- 

 na sällan till full utbildning under våra korta somrar. Och 

 att, under i öfrigt nära likartade förhållanden, ett ojemför- 

 ligt större antal menniskor på qvadratmilen kan lefva i de 

 varma länderna än i de kalla, är en nödvändig följd af 

 den oafbrutna vegetationsperioden i de förra. »Der bjöd 

 naturen sjelf den glada menskan njuta», hon lefver för da- 

 gen och behöfver icke samla vinterförråd; på de tropiska 

 högslätterna i Amerika blomma och bära träden frukt, ofta 

 på en gång, och ofta skördar man samma fält 2 — 3 gånger 

 om året, t. ex. i Indien skördar man om sommaren tropi- 

 kernas herrliga frukter och rika sädesslag, men besår emot 

 vintern samma fält med våra Europeiska sädesslag, hvilka 

 skördas om våren. Huru annorlunda hos oss! I nordliga 

 Skandinavien inskränker sig vegetationsperioden till 2, 3, 

 högst 4 månader; de bördigaste fälten skördas blott en gång 

 hvartannat år, och förråden måste derunder insamlas för den 

 8, 9, 10 månaders långa vintern, hvariinder en kraftigare 

 näring erfordras, än i den smäktande södern. Och i den 

 yttersta norden, der sjelfva den nödväxta mossan blir det 

 vigtigaste inhemska näringsmedlet, såsom Islands- och Ren- 



*) Först i senare åren har man i det inre landet funnit några 

 växter med ätliga frön. 



