158 



riges skogstrakter,^ såsom Ranunculus lapjoomcus, Rubus arc- 

 ticus m. fl., eller Nordlandens och Finmarkens kuster, så- 

 som Gentiana serrata, involucrata, Primula sibirica o. s. v. 

 De utmärktaste växter, som sednare åren blifvit upptäckta 

 i Skandinavien, äro egentligen Amerikanska, såsom Botry- 

 cliium virginiciim, Carex scirpoidea, Stellaria borealis, Ar- 

 nica alpina o. s. v. Hvad som egentligen utmärker Skan- 

 dinaviska Floran från medlersta Europas är: 1) ett relativt 

 mindre antal af ettåriga växter; 2) de talrika arktiska for- 

 mer, som uppträda i densamma och, ehuru tilltagande mot 

 norden, icke alldeles saknas i Danmark, t. ex. IJaloscias, 

 Stenhanimarla, Rubus Chainannorus, Cornus suecica m. fl.; 

 och 3) rikedomen på växtarter, som tillhöra torfjord. Icke 

 blott alla slägten, som i Skandinavien synas hafva sin cen- 

 ter, t. ex. Pil, Starr, Rörhven (SalLv, Carex, Calamac/rostis), 

 utan samtliga Skandinavien mera egendomliga arter tillhöra 

 torfjorden. Detta är en naturlig följ .' deraf, att torfbildning 

 allt mer och mer tilltager emot norden; den är den enda 

 mera egendomliga bildning, vårt land eger, ty redan Tysk- 

 lands torfjord är vida afvikande från våra nordliga skogs- 

 trakters. Egendomliga arter, som utom Skandinavien icke 

 ega vidsträckt utbredning, äro likväl högst få. Flera, så- 

 som sådana ansedda, hafva i sednare åren blifvit funna på 

 långt aflägsna trakter, t. ex. Artemuia 7ioroegica på Klip- 

 piga bergen i Amerika, Arteudsia rupestris, laciniata och 

 Carex obtusata i Sibirien, Blyttia suaveolens eller Cinna ex- 

 pansa vid Petersburg, Baikal och på Sitka. Detta är en 



