160 



Eller måhända man heldre vill antaga, att de ursprungligen 

 nedstämma frän en gemensam urart, som under tidernas lopp 

 fixerat sig till så bestämda former, att de hvarken i fria 

 naturen eller uppdragna af frön genom kultur öfvergå i 

 hvarandra och således måste betraktas som egna arter. 

 Detta anser jag för den mest praktiska bestämning af art- 

 begreppet; ty hvilka de ursprungliga formerna äro, kan nu 

 mera aldrig utredas eller lemna någon ledning. Man anta- 

 ger nemligen en växtform för ursprunglig, derföre att man 

 anser den för art, men icke för art, derföre att man vet 

 den vara ursprunglig, således en uppenbar petitio principii. 

 Hvad som är ursprungligt eller icke, kan i detta fall icke 

 utredas, och livilar endast på ett subjektivt antagande, så 

 att ingen vinst kan hemtas af arternas förmodade genealo- 

 gier, så mycket mer, som vi med visshet känna, att ur- 

 verldens vegetation varit helt olikartad den nuvarande. 



m. 



Ett område med den betydliga utsträckning från norr 

 till söder, som Skandinavien eger, och med de betydliga 

 olikheter i klimat, som deraf blifva en följd, måste natur- 

 ligtvis hafva mycket olika växtlighetsförmåga jDch frambringa 

 helt olika arter. Hvad som gör Skandinavien mera lämp- 

 ligt, än de flesta andra länder, för bestämmandet af enskilda 

 arters nordliga och sydliga gräns, är att landet under sin 

 långa utsträckning i det närmaste bibehåller samma höjd 

 öfver hafvet. Ty i Tyskland, der landet småningom höjer 



