163 

 till bidrager väsendtligen den till norra Norges kuster åter- 

 strömmande Golfströmmen, som årligen till Nordlandens och 

 Finmarkens kuster medförer Mexikanska frukter; och huru 

 mäktigt detta inflytande är, synes deraf, att vid nämnde ku- 

 ster Ishafvet, trots sitt namn, aldrig tillfryser, ehuru det vid 

 det närliggande Ryska Lappland 7 a 8 månader om året 

 är isbetäckt. Härigenom erhåller Ryska Lappland ett kon- 

 tinentalklimat, hvars högre sommarvärme derstädes fram- 

 bringar många i öfriga Skandinavien dels saknade, dels en- 

 dast i sydligare delarne förekommande växter, såsom Cine- 

 raria palustris och campestris, Sanguisorha m. fl. Tager 

 man icke Finland med, utan afser endast Skandinaviens de- 

 lar, så framträder längs vesterhafvet kustvegetationen re- 

 nast, vid östersjökusten mera en kontinentalvegetation. Vest- 

 kusten har värmen mera jemnt fördelad emellan årstiderna; 

 dess klimat är mera gynnande för höstväxter {Narthecixim, 

 Gentiana Fneunionayxthe, Eiica TetralLv, Lonicera Periclyme- 

 num) och ömtåligare trädslag. De blida höstarne gynna på 

 ett märkbart sätt rotskottsbildning (Silene maritima, Ar- 

 mena maritima, Glyceria maritima, Agrostis stolonifera), så 

 att flera eljest ettåriga växter der öfvervintra. Östersjö- 

 kusten har deremot en rikare vårvegetation (Potentilla verna, 

 alpestris, Viola Jmia m. fl.), frambringar ett större antal 

 ettåriga växter, men saknar alla egentliga höstväxter. Der- 

 af förklaras lätt, hvarföre flera arter följa hela vestkusten, 

 utan att förekomma vid östersjökusten och tvärtom. För 

 väljande af lämpligaste lokal för utländska växters ackli- 



