jemte de största ovädren, komma östan ifrån, hvilket ock 

 öfverensstämmer med dess kontinentala vegetation. Det in- 

 flytande på vegetationen i stort, hafven medföra, tillkommer 

 inom mindre omfång de större insjöarne, kring hvilka icke 

 blott klimatet är blidare och växtligheten större, utan till- 

 lika, då dessa åtföljas af öfvergångsbildningar, flera sydli- 

 gare arter uppträda. Vanligen äro ock floddalarne bördi- 

 gare; men ett märkvärdigt undantag inträffar, då flodernas 

 källor och tillflöden upprinna i trakter, der alfven består af 

 förvittrade, lerfattiga hällearter; från dessa har nedförts en 

 ofruktbar sandbetäckning, som öfversvämmat det nedre låg- 

 landet, såsom i Nissa- och Laga-dalarne samt flera af Verm- 

 lands elfdalar. Den ödsligaste och ofruktbaraste trakt i 

 Skandinavien äro af samma orsak nejderna kring Enare träsk. 

 Ofvannämnda spridda öfvergångsbildningar gifva dock 

 icke vegetationen i sin helhet någon egendomlig pregel; detta 

 inträffar först dä, när en hel landsträcka uteslutande tillhör 

 öfvergångsbildningen, såsom Oland och Gottland. Dessa öar 

 afvika så väsendtligt frän de öfriga landskapen af Göta rike, 

 att de icke kunna upptagas i dess allmänna karakteristik. 

 Ehuru båda hvila på kalkgrund och vegetationen i flera hän- 

 seenden öfverensstämmer, företer hvardera flera egenheter. 

 Oland utgöres endast af en långsträckt ås, som småningom 

 höjer sig frän öster, men brant afbrytes emot vester och 

 sänker sig mot båda ändpunkterna, hvarföre man jemfört 

 det (si inagna liceat componere jjarvis) med kölen af en om- 

 hvälfd båt. Medlersta delen, en flack, i dagen liggande, 



