180 

 mulos, Gentiance, Saxifragce etc, äro endast svagt represen- 

 terade i norden. 



Finland, ehuru numera politiskt skildt från öfriga Skan- 

 dinaAden och för oss åtminstone för närvarande mindre be- 

 kant än de föregående, utgör likväl en så integrerande del 

 deraf, att kännedomen om Skandinaviens vegetation alltid 

 blir bristfällig utan i jemförelse med den Finska. Här fram- 

 träder en kontinentalvegetation renare än annorstädes; flera 

 Sibiriska och Osteuropeiska arter tillkomma, såsom Andro- 

 meda calyculata. Salta; acutifolia, Cenolophium Fischeri, Ela- 

 tine Alsinastrimi, Äc/rimonia pilosa, Myosotis sparsiflora. 

 Centaurea 'plirygia austriaca, Hierochloa australis, Ranuncu- 

 lus cassuhicus (endast spridd till Upland i Sverige). Flera 

 träd och buskar, som i Sverige blott blifvit anmärkta på 

 enskilda punkter, hafva här en större utbredning, såsom 

 Ulmus effusa, Rosa car^elica, Lonicetn ccerulea jemte ofvan- 

 näranda Andromeda calyculata. Derjemte förekomma här 

 oväntadt Diantlius arenarius, Betonica, Polygonum Bistorta, 

 Silaus pratensis, i Sverige endast tillkommande Skåne, un- 

 der det tillika många alpinska och arktiska utbreda sig vida 

 längre mot söder — och det är denna för oss Svenskar un- 

 derbara blandning af högnordiska och sydsvenska växter, 

 som mest karakteriserar Finska Floran. Allt detta hänty- 

 der på större ytterligheter i temperaturförhållanden, hvilka 

 äro en naturlig följd af kontinentalklimatet. 



De växtfamiljer, som, relativt till öfriga Europeiska län- 

 der, i Skandinavien äro bäst representerade och utgöra hufvud- 



