181 



massan af vegetationen samt ännu i högsta norden bibehålla 

 sig med egendomliga arter, äro: Cyperacece, Graminece, Po- 

 tamogetonce, Juncacece, Coniferce (med undantag af Danmark), 

 Amentacece, Polygonece, JEricece, Rosacece sens. lat., Onagra- 

 riece (slägtet Epilohium), Alsinacece, Violariece, Cruciferce, 

 Rammcidacece, Personatce, CaprifoliacecB, Synanilierece (släg- 

 tet Hieracium), ehuru de sista hastigt aftaga emot norden. 

 Mindre rikt representerade och mera märkbart mot norden 

 aftagande, ehuru en och annan arktisk art tillkommer, äro: 

 Orchidecs, Chenopodiece, Leguminosce, Crassulacece, Umhelli- 

 ferce, Primidacece, Labiatce, Boraginece, Campanulacece. — 

 Liliacece, Iridece, Pubiacea:, Urticece, ParonycliiecB, Eiiplior- 

 biacece, Malvacew, Solanacece hafva fä representanter, saknas 

 i den högre norden och förete inga egendomliga former, 

 NarcissinecB (ehuru en egendomlig form af N. pseudo-nar- 

 cissns förekommer på norra Skånes och närliggande Små- 

 lands sidländta ängar), Amarantacece, Resedacece, Apocynece, 

 Ambrosiacece kunna anses såsom blott naturaliserade i Skan- 

 dinavien. Af medlersta Europas, norr om Alperna före- 

 kommande, familjer saknas endast Rutacece, men trenne 

 (Erioccmlece, IHoscorew, Frankeniacece) tillkomma i den En- 

 gelska Floran. 



V. 



Föregående allmänna öfversigt af vegetationen i Skan- 

 dinaviens större geografiska regioner kan icke afse alla de 

 egenheter, som uppkomma genom skilda lokalers egna fysi- 



