184 



möjlig. Närande ämnen äro nedlagda endast hos Lafarterna, 

 men i nedre fjällregionen tillkomma af ätliga frukter Hjor- 

 tron — äfven Kråkbären anses i högsta Norden smakligare 

 än annorstädes. - Omkring 400 fot på fjällsidorna nedom 

 Buskgränsen eller 2,000 fot nedom Snögränsen*) vidtager 



c. Bprhregionen, som emellan 71—68» äfven intager 

 låglandet. Björken är nemligen det trädslag, som går högst 

 på fjällarne och längst mot norden; endast på vissa särde- 

 les gynnande lokaler vid fjordarne visar sig Tallen. Ingen 

 sädesodling är här med fördel möjlig (vid hafskusten har 

 dock Kornet mognat vid Alten (70«). Af vigtigare kultm-- 

 växter är Potates den enda, som här kan odlas; men några 

 trädgårdsväxter, såsom Brunkäl, Krusbär, röda och svarta 

 Vinbär, trifvas ännu på Mäsö nära Nordkap. Hvad Vin- 

 bären beträffar, äro Lappland och närliggande norra landska- 

 per just deras egentliga stamland, der de ymnigt förekomma 

 vilda. Utom Hjortron och Cornus suedca tillkomma här 

 åtskilliga ätliga växter, såsom Archangelica, Syrearter (Ru- 

 raex, Oxyria); Skedörten (Cochlearia, vigtig i dietetiskt 

 hänseende under detta klimat) är ymnig vid hafsstränderna. 

 Bland inhemska kryddväxter kunna anföras Kuramin samt 

 ccFinsk Ingefära» (Peucedanum palustre och ConioseUnum ta- 



*) Afståndet emellan snögränsen och busk- samt trädgränsen är 

 vida större på de varmare zonemas alper, liksom hos oss sädes- 

 slagen mogna vid en medeltemperatur under O, men pä de förra 

 icke vid en medeltemperatur af 6-8 graders värme. Båda de- 

 larne bero af den hos oss stegrade sommarvärmen, då tempe- 

 raturen på de heta ländernas fjäll är nästan lika året om. 



