186 



här, men mogna väl först i följande region. Ehuru växtlighe- 

 ten är betydligt större än uti de föregående, är den i det hela 

 ganska torftig, i synnerhet då landet höjer sig eller närmar 

 sig fjällryggen, hufvudsakligen för de vidsträckta myror, 

 som betäcka större delen af landet, så att endast vissa slutt- 

 ningar, t. ex. elfdalarnas, äro odlingsbara. Dessa myror 

 hafva sitt upphof i den korta sommarvärmen, som icke är 

 tillräcklig för jordens upptorkande och förruttnelsen af lem- 

 ningarne efter föregående års vegetation. Af denna orsak 

 är hela nordligaste Sibirien en ändlös moss-ocean, men 

 der upptinar endast jordytan, under hvilken, till okändt djup, 

 endast finnes frusen mark. Lyckligtvis har man endast på 

 få punkter i nordligaste Lappland funnit en aldrig smältan- 

 de grundis. Der en sådan finnes, är ingen trädväxt, intet 

 kulturens framskridande möjligt; men i Lappland gläder oss 

 tanken på möjligheten af växtlighetens förädling (åtminsto- 

 ne foderodling) genom den öfverflödiga fuktighetens afledan- 

 de och mossjordens förbränning. 



Utom Lappland, längs Bottniska viken, börjar väl Rå- 

 gens och Hampans odling omkring Torneå (66*'), men den 

 förra, som fordrar 14 månader från såningen till sin mog- 

 nad och ändock ofta töre densamma bortfryser, synes icke 

 kunna blifva något lönande sädesslag förrän i följande re- 

 gion. Denna medelregion emellan föregående och följande 

 är Norrländska Åkerbärens naturligaste hemland. Anmärk- 



