194 



bäst bibehållit sina namn. Vi skola i det följande visa, 

 huru de flesta våra träds namn låta spåra sig ända till 

 Ariska urtiden, långt före all historia. Dessa dels oför- 

 klarliga, dels för mängden obegripliga namn tillhöra vårt 

 folks äldsta och dyrbaraste fornminnen, häntydande på vårt 

 ursprung och våra uråldriga anor. 



Det är en mycket lätt sak att gifva nya och träff"ande 

 namn; men grunda de sig icke på historisk forskning, tro- 

 gen uppfattning af det äldre språket och den vårt folk med- 

 födda naturåskådning, äro de utan allt värde. Det synes 

 oss orimligt att nu vilja bilda nya stamord, utan rot i forn- 

 språket, aldramest om det sker genom stympning eller sön- 

 derbråkning af främmande namn, f. ex. Byll, Rym, Orbe, 

 Lyst, Krepe, Helting och många flera af Liljeblad antagna. 

 Om dessa skulle intränga i språket, det vi dock anse föga 

 troligt, skulle de missleda språkforskarne om vårt folks ur- 

 sprung och stamfrändskap. Vill man införa främmande 

 namn, hvilket jag för utländska växter anser tillbörligt, 

 måste man bibehålla dem oförfalskade och ostympade, att 

 deras ursprung blir lätt igenkänligt. Att blott öfversätta 

 de latinska eller grekiska namnen tar sig sällan godt ut; 

 dessa utgå från en helt annan naturåskådning eller afse för- 

 hållanden, som hos oss ej ega rum*). Att efter en eller 

 annan minutiös karakter bilda splitter nya namn, som skett 



*) Vi böra dock erinra, att flera namn, okända för Greker och 

 Romare, äro från Tyskan öfversätta på Grekiska och Latin, — 

 oct dessa är allt skäl att bibehålla. 



