197 

 allmänt gällande, att det skulle vara fruktlöst deruti före- 

 slå ändring (t. ex. Klöfver)^ eller ock ett namn i folksprå- 

 ket blifvit sä olika användt, att skriftspråkets må lemnas 

 företräde, ehuru okändt i folkspr. (t. ex. Lungört). Afven 

 åt trädgårdsspråket (= Trgdsp7\) har uppmärksamhet måst 

 lemnas; flera af dess namn hafva ingått i Rkspr. och böra 

 äfven öfverföras till de hos oss inhemska arterna af samma 

 slägte, f. ex. Anis, Hafrerot, Scorzoner m. fl. Näppeligen 

 torde kunna förnekas appetitligare vara att spisa HafreTötter, 

 Scorzoner o. s. v. än Ornn'ötter och Bockskägg. Slutligen 

 komma de af Botanisterna ("= Bot.) bildade, som icke in- 

 gått hvarken i skriftspråket eller folkspråket och ofta äro 

 obrukbara. 



Funnos i dessa källor inga namn att tillgå, har jag 

 sökt uppfatta begreppet eller den till grund liggande tan- 

 ken i våra provinsbenämningar, för att derur härleda ett 

 skapligt (d. v. s. formelt riktigt) och lättfattligt namn. Så 

 t. ex. kallas olika arter af Orchis på olika orter J. Marias, 

 Johannis, Petri m. fl. nycklar. Af dessa har jag bildat 

 slägtnamnet Nijckelblumster. På samma sätt Jvngfridin, 

 Ögonblomina o. s. v. (Se Ba. d. 2). Till synnerlig lättnad 

 hafva varit flera mycket kollektiva namn i språket, som 

 derför endast med tillagdt predikat kunnat användas, så- 

 som Arv, Bo, Fibla, Loka eller Floka (Umbellater m. fl.), 



restädes, anleclniug till förvexling. I andra växtförteckningar 

 fiuuer man namn bevisUyeu hämtade ej ur folkspråket, utan ur 

 Liljeblads Flora. 



