199 



att de undgå allmänhetens uppmärksamhet eller ock först 

 i senare åren som slägten urskilda. Men några formella 

 rättelser har jag ansett nödvändiga. Så t. ex. ingår i flkspr. 

 ordet gixis i sin fordna Mesogot. betydelse af ört, det jag 

 efter nuvarande språkbruk ändrat*). Orthografien hos våra 

 äldre författare har jag icke heller fästat mig vid, följande 

 den nu antagna. — I några fall har jag i brist af Svenska 

 namn tillegnat mig i Norska och Danska folkspråket bruk- 

 liga — mera sällan Tyska och Engelska, och det endast då 

 namnet egt Skandinavisk rot eller redan eger beslägtade 

 ord i vårt språk. Hvad Norska namnen beträffar, så ega 

 de större öfverensstämmelse med de Svenska, än Svea och 

 Göta rikes namn sins emellan. Månget förut ej som Svenskt 

 upptecknadt namn har jag återfunnit i Norskan. — ^ Då i 

 våra Skandinaviska Floror äfven Norska växterna uppta- 

 gas, är det ju en kränkning af reciprociteten nationerna 

 emellan, att man icke fäster afseende å det Norska folk- 

 språkets namn; — till ursäkt länder dock, att de för oss 

 äro föga kända. 



Slägtbegreppet i folkets uppfattning är ofta skildt från 

 Botanisternas och mera praktiskt. En del af Botanisternas 

 slägten äro så lika, att de aldrig af allmänheten komma att 



*) Jemför man våra äldsta författare, skall man genast finna, att 

 det i flesta fall redan skett i folkspråket. Likaledes har jag 

 icke fästat mig vid det i oändlighet varierande olika uttalet i 

 olika provinser, utan sökt åtei'föra det till Riksspråkets. Jag 

 inser väl, att detta kan ega intresse för språkforskaren, men 

 för Botanisten är det en förargelse. 



