208 



deltidsspråket Engelsört Frank.; nu ofta Angelike-rot af 

 obekantskap med uråldriga namnet. 



Aren aria, Sandnarv m. i Flkspr. under allmänna benäm- 

 ningen Narv. 



Aristolochia, Hållsrot f. Rksspr., redan hos Harpostr. 

 (Holyrt), Frank. Hålört, men hos alla äldre sammanblan- 

 dad med Corydalis. 



Armeria, Thrift m., Flkspr. i Bohus, troligen infördt från 

 England. Odlad vanligen Engelskt Gräs, Gräsneglika. 



Arnica, Hästfibla f. Flkspr. Småland o. s. v., men har der- 

 jemte en mängd mer eller mindre lämpliga benämningar. 

 Frank, har flera andra, nu okända. Fibla är ett gemen- 

 samt namn på gula Synantherer med fröfjun. 



Ar noseris, Kluhhjibla f. Hn. 



Artemisia, Gråbo f. Rksspr. — Mscr. 2 och alla följ., 

 deraf Bynke Hrpstr., Gråböna, Bönrot o. s. v. allmänna 

 prov. namn. Men Bunarot är ett helt annat namn af 

 Buna, scaturiyo, liksom Böna, Faba. Se Absinthium 

 ofvan. A. Abrotanum a. odlad, Abrodd Rksspr. 



Arum, Munkmössa f. Skrspr. — Munkepees i^rawÄ:., Munke- 

 tygh Tillz. 



As arum, Hasselört f. Skrspr. Frank. o. s. v. samt i öfriga 

 Germ. språk. 



Aspar agus, Sparris Rksspr. m. Frank. o. s. v. 



Asperugo, Ri/ca f. Flkspr. Sk. Danm., Ivlädgräs Brom.; 

 på Bornholm Bender. Benämningarne Ormöga och Padd- 

 fot kan jag ej erkänna som verkliga växtnamn. 



As p er u la, Madra f., Fornn. namn, bibehållet i England 

 (saknas i Tyskan), på Gottl. och Island; men det nu all- 

 mänt brukliga Mara på Galium är en flexion deraf. A. 

 odorata har sjelfständigt namn: Myska af Sanskr. miish, 

 hvaraf äfven Moschus; bibehålles som artnamn. 



Aspidium och Polystichum, Ormbunke m. och Orm- 

 kayge m. i medl. Sv. flkspr. (okända namn i Götarike) 

 och tillkomma endast Bräken-arter växande i strutar eller 

 bunkar = tufvor. Alla äldre författare, såsom Frank., 

 Tillz., bibehålla det ock i denna inskränkta mening. Med 

 verklig indignation har jag sett, att man emot alla lin- 

 guistiska och historiska grunder öfverfört denna, tydligen 

 sammansatta, provinsbenämning till hela Bräkenfamiljen, 

 fast Braken är ett sjelfständigt, urgammalt stamord, öfver 

 allt bekant och det allmänt antagna i de öfriga Skandi- 

 naviska och Engelska språken. 



