209 



Asplenium, Bergspring n., Rksspr. och alla äldre förf. — 

 Lånke, bildadt efter det latinska Lonchites, bör utstrykas 

 ur Svenska språket och ej förvexlas med Lonke, Calli- 

 triche. — Aspl. Filix femina måste bibehålla FIkspr. 

 namn, Majbräken. 



As ter bibehåller för de utländska arterna sitt namn; vår 

 Svenska, som skiljes af nyare som eget slägte, kallas i 

 flkspr. Strandkil, m., hvilket dock efter andra uppgifter 

 tillhör Achillea Ptarmica. 



Astragalus, Backsöta f. Flkspr.? Frank. Af Tillz. och 

 Brom. benämnes den Lakritsrot, men bör ej förvexlas med 

 den äkta Lakritsroten, Glycyrrldza. Då Palmberg upp- 

 gifver den som Svensk, menar han Astragalus. 



Atriplex, Molla f. Rksspr., Frank., Tillz., Bromel, Gåse- 

 fot Tillz. 



Av en a, Hafre m. ; latinska namnet bildadt af det forng. 

 Haber. 



Azalea, Krepling m. Liljebl. = Krypljung. Efter en namn- 

 lista från Dalarne Fjällmyrten; tillhör detta verkligen folk- 

 spr., hvilket synes mig misstänkt, bör det föredragas. 



Ballota, Bonässla f. Flkspr., S. Sverige; aldrig har jag i 

 folkspr. hört någon annan växt tilläggas detta namn, som 

 dock vanl. föres till Leonurus. Onskligt att något lämp- 

 ligare kunde finnas, ty Nässla är icke något passande 

 namn bland Sugeväxterna = Labiat». Namnet Andorn kan 

 efter etymologien, »An Dorn», endast föras till Marru- 

 bium. 



B ar b are a, Sommargyllen n., förgyller under högsommaren 

 ängarne med oförliknelig prakt flerestädes, f. ex. i Nerike. 

 Så väl för sin kärfva, äckliga smak som ännu mer för 

 sina gula blommor (endast hvitblommiga Cruciferer be- 

 nämnas i folkspråket Krasse) kan den ej föras till krasse- 

 gruppen. I flkspr. räknas den ock till Kålslägtet: Ang- 

 kål, Upl. Nerik. Men fordom odlades en art eller art- 

 förändring med angenäm krassesmak, hvars gröna blad 

 vintertiden användes till sallat, under namn af Vinter- 

 krasse eller Vintergyllen. Dess odling har nu alldeles 

 upphört och namnet dernied försvunrdt. På några ställen 

 i Skåne bibehåller den sig förvildad. 



Bartsia, Svarthö n., Flkspr. efter uppgift — ett särdeles 

 passande namn. 



Fries, Bot. Utjl., III. 14 



