220 



Fagopyruin, Bukhoete n., Rksspr. 



Fagus, Bok, Rödbok f. Rksspr., troligen af Ariskt ur- 

 sprung; som stamord uppgifver man Sanskr. bhug, äta. 

 I Persiskan tillägges namnet Buk en art Ek (det Gre- 

 kiska cpriyoQ är likaledes en art Ek), men i alla Ger- 

 maniska och Slaviska språk tillägges det Boken, i de 

 Romanska åter Buxus. Särdeles anmärkningsvärdt är, att 

 alla namn på Ek och Bok härledas af stamord. som be- 

 tyda ätlig, föda, liksom q)i'iyni: af ipayeiv, hvilket ock gif- 

 vit anledning till deras förvexling. Detta bestyrker den 

 gamla traditionen, att Ollon voro de äldsta folkens föda. 

 Jemf. Ek, Q,uercus. Bokens frukt kallas Gjortar, hvil- 

 ket ord af Prost. Rietz antages stamförvandt med gör- 

 del. Sjelfva fröen åter kallas Ollon. 



Fal c aria, Skärfloka f. nh. efter Latinet. Sicheldolde Tysk. 



Festuca, Svingel m. Rksspr. efter Linné, men i folksprå- 

 ket vanligen tillagdt Bromus secalinus och ursprungligen 

 samma namn som Svemmel, Svimmel, Swindel Brom., 

 som egentligen tillkommer Lolium temulentum; men då 

 Bromus secalinus äfven har narkotiska egenskaper, skiljas 

 de ofta ej åt. Svingelns namn härledes således egentli- 

 gen af svimma. 



Ficaria, Svalört f. Flkspr., Frank., Tilb., Bron.; heter 

 äfven pä Grekiska Chelidonium, och är det denna nam- 

 net Svalört, åtminstone hos oss, rätteligen tillkommer, 

 emedan den samtidigt med svalornas ankomst blommar. 

 Svalblomster benämnas likväl flera växter i folkspr., t. ex. 

 Primula farinosa, och i Germaniska språken ursprungligen 

 Vincetoxicum. 



Filago, Musört f., Musfot m. flkspr., skrspr. Retz. och i 

 Danskan. Musöron Tillz. Hos äldre förf. vanligen före- 

 nadt med Gnaphalia Kattfot, Harefot. I Kalmarlän hörde 

 jag Nocka tillagdt Fil. montana. Jmf. Cineraria. 



Fluminia, Kase m. eller Vass-Svingel Hn. Kase är en 

 äldre benämning pa Vass och liknande växter. Se Phrag- 

 mites. 



Frågar i a (vesca). Jordbär n., sjelfva växten Jordbärsständ 

 n., flkspr. i Götarike och, fastän öfversatt, i alla Ger- 

 maniska och Slaviska språk. Det Svearike egendomliga 

 Smultron är efter min öfvertygelse endast det Norska 

 Multer, Multebär (Rubus Chamfemorus) med ett omslags-s, 

 hvilket bestyrkes deraf, att smultron i Dalarne kallas 

 Smultebär, Smockbär. — Frag. elatior, Jordgubbar, 



