222 



buskar ej ega sjelfständigt Svenskt namn; om Prengräs 

 Retz. tillhör flkspr. är mig obekant. I Halland ,benäm- 

 nes G. pil osa Kosmör, af förvexling med Lotus eller 

 Medicago. 



Gen tian a, Stålört f. = tonicum, flkspr., V. Smal. (Stål- 

 gräs). Detta namn synes mig hafva ett bestämdt före- 

 träde framför öfriga provinsbenämningar, Steckgräs, Styng- 

 gräs, Halsgräs. Jordgalla Frank., Tillz. G. Pneumo- 

 nanthe kallas Höstklocka Smal., i Femsjö olämpligt Blå 

 oxöron. Till detta slägte hör dck den Norska Söte (^ 

 Baggsöta), som är ett af de yppersta tonica. Söte är ett 

 lucus a non lucendo; ty den är högst besk. 



Geranium, Näfca f. fnsv. Frank., Tillandz; nu vanligen 

 Näbba eller Näbb. Förra namnet har af uppenbart miss- 

 förstånd blifvit fördt till Polygonum. Band. 2, p. 103. 

 Enskilda arter hafva ock egna namn, hvilka ingå i art- 

 namnen. G. Robertianum kallas i Smal. Vulpis nrina, 

 på Svenska öfversatt. — Namnet Abramsrot bör utstry- 

 kas i Svenska Lexica. 



Geum, Kiniuuer m. Skrspr. och i sannnansättning Flkspr.*), 

 vanligen dock Pungar eller likbetydande ord. Namnet 

 Neyllkrot Frank., Tillz. o. s. v. på Geum urban um 

 måste, som i pharmaceutiskt hänseende vigtigt, i äldre 

 skrspr. allmänt, tillika bevaras. Det besynnerliga Gero- 

 fors näghlffi Hrpstr. och Garofil Mscr. 2. höra äfven hit 

 och återfinnas bland Tyska namn. 



Glaucium, MOulomina f. Trdgspr., för en del utländska 

 arter efter de hastigt atfallande foder- och kronbladen. 

 Torde dock ursprungligen hetat Mohnblume. 



Glaux, Strandkrypa f. Dansk. Strandpors Tillz. Knyt- 

 linggräs, upptaget af Liljeblad efter Brom., tillhör Her- 

 niaria. 



Glechoma, Jurdrefca f. Rksspr., Frank., Tillz. Begagnad 

 som husmedicin har jag hört den benämnas Tussilago! 

 Lika oriktigt har hit förts Jordkrona. 



Glob ul aria. Bergs- Krahha f. Skrspr. LtljehL, Retz., mån- 

 ne ock flkspr.? Blabollar Trdgspr. torde i motsatt fall 

 ega företräde. 



Glyceria a) Hydrocidua, Vija f. Fornspr., Smal. Wahlen- 

 berg anmärker träffande, att Hven är flexion deraf. Nam- 



*) Ursprungligen synes likväl detta namn tillhöra löfträdens l)lom- 

 hängen. Jemf. Éietz Dial. Lex. p. 364. 



