v 241 



är Grekernas hén (egentl. Fitea), Latinernas Vetrix, Ty- 

 ska Weide, Polska Wita o. s. v. — Bland djuren är van- 

 ligt, att hannen och honan af en art erhålla sjeltständiga 

 namn; men bland växterna urskiljes hanplantan blott med 

 tillägg af Gäll, ss. Gållhatiipa, GaUhtnitle o. s. v. Enda 

 undantag härifrån gör Jolstern, af hvilken honträdet kal- 

 las Vekare, emedan dess frö-ull användts till vekar. Om 

 det olika uttalet af Jolster se B. 2, p. 80. Blister Hlsl. 

 härledes af blistra, sibillare. 



Salsola, Sodaört f. Rksspr. 



Sal v i a, Salvia f. Rksspr., uråldrigt namn, gemensamt för de 

 flesta Europeiska språk. Salva är härmed förvandt. Den 

 i Bondträdgårdar odlade i^Salviai^ är Tanac. Balsamita. 



Sambucus, Hyll f. flkspr. (m. i skrspr.), Hyllae Hrpstr., 

 Frank, och alla äldre förf. Urgammalt forngerra. namn, 

 bevaradt i alla Germaniska språk; hos oss likväl i skrspr. 

 utträngdt af Fläder för S. ni gr a, men bibehållet i rks- 

 spr. för S. Ebulus, Sommarhyll, förr äfven benämnd At- 

 tik Frank. I likhet med det Tyska Hollunder, Holder 

 afser det grenarnes ihålighet eller lösa märg. Det Latin- 

 ska Sambucus har alldeles samma betydelse och är ren 

 Sanskr. : sam med, huca ihålighet. I Lettiskan har man 

 bortkastat praepositionen och benämner den blott Buca. 

 Fläder är af Nederl. Vlier, inkommet i sednare tiden. — 

 Om namnen Mannablod (ej Hypericum) och Danskablod 

 på S. Ebulus se Band. 2, p. 89. 



Sam o lus, Samowrt f. har sitt namn af ön Samos, ehuru 

 en af de mest kosmopolitiska växter. 



Sanicula, Sårläka f. Skrspr.^, /Va^L m. fl. 



Sanguisorba, Blodstilla f. Äldre Läkarb. — Frank. 



Saponaria, Såpnef/lika f. Trgdspr. — Retzius va. fl. 



Sarothamnus, Hareris n. Rksspr. 



Satureja, Sa f ver m. flkspr.; Kyndel Skrspr. efter Tyska 

 Quendel. Det förra är ett forng. namn; förekommer re- 

 dan i Carl d. st. Capitiilaria och medeltidsskrifter. 



Saussurea, Fjidl-skära f. Liljebl. 



Saxi fråga. Bräcka, f., ty namnet Stenbräcka är för våra 

 vanligare arter alltför opassande och må blifva artnamn; 

 öfriga ma kallas Myrbräcka = S. Hirculus, Grusbräcka 

 S. tridactylites, Knylbräcka S. granulata o. s. v. Den 

 sistnämnda kallas i Småland Lärftsblomma. 



Scabiosa (Astrocephalus), Stjernrädd m. Fältvädd 



Fries, Bot. Utjh, III. 16 



