252 



vore ändamålslöst föreslå Svenska namn, utan begagnas all- 

 tid de vetenskapliga latinska. 



Ingen'af Kryptogamernas klasser liar så talrika sjelfstän- 

 diga namn som Svamparnas. För dessa komma vi att redo- 

 göra i en särskild uppsats ötVer Svamparnas nytta och skada. 



Bland de flera egenheter, jag under studium af växter- 

 nas namn i folkspråket iakttagit, synes mig deras flexion, 

 i likhet med de starka verbernas, synnerligen anmärknings- 

 värd. Den är i allmänhet så regelbunden, att jag uttänkt 

 flera namn, som jag sedermera funnit brukliga antingen i 

 andra provinser eller i de öfriga förvandta Germaniska språ- 

 ken. Så stod för mig namnet Mjella alldeles isoleradt, till 

 dess jag fann det uttänkta Möl antaget för samma växt i 

 Norska språket. Månget eljest oförklarligt namn har der- 

 igenom blifvit tydligt, f. ex. Sutt, Kers, Kjösa, Skräp, Visil, 

 Qualler. Att detta antagande icke är något godtyckligt, är 

 klart deraf, att det är antingen samma växt, som dermed 

 på olika trakter menas, eller ock någon påfallande öfverens- 

 stämmelse, som föranledt dess öfverflyttande på en annan 

 art. Det är likväl endast de gamla stamorden, som ega denna 

 anborna bildningsdrift, men intet enda, som har sin förkla- 

 ring i n. v. språket, ty Si/ska är snarare att anse som ett 

 diminutivum af Suga. Samtliga våra Hängeträd undergå äf- 

 ven en likartad flexion i sammansättningar, f. ex. Ek IkCy 

 Bok Böke, Asp Esjye, Al Äle, Björk Birke, Hassel Hässle, 

 Sälg Salle, Gran Gräne, Fur Före (de sistnämnda äfven i 



