253 



plur. Gräner, Förer) o. s. v.; men oförklarligt är, hvarföre 

 endast Apeln af våra t7-äd med fidlkuiidi<ja blommor under- 

 går dylik höjning, men icke Ask, Lind, Lönn, Oxel, Rönn 

 (ty Runn och Rönn äro skilda uttal i Svea och Göta språ- 

 ken), Hägg, Try, Hyll o. s. v. Almen, såsom stående midt 

 emellan båda grupperna, har båda formerna Alm, Alm. Här- 

 med må ej förvexlas den vokalförändring, man finner i vissa 

 växtnamns uttal, såsom Brambär, Brimbär, Brombär, Brum- 

 bär eller Halster, Hilster, Jolster, Juster, Ister. Som prof 

 på växtnamnens flexion må här följande anföras. (Då de 

 olika namnen tillhöra samma slägte, äro de tryckta med 

 kursiv, men med rak, då de afse olika slägten. De som 

 tillhöra närbeslägtade språk, men ej Svenska folkspråket, 

 sättas inom parenthes). 



*) Namnet Böna, Faba, Phaseolus är ett helt annat ord och af 

 annan rot. Jemf. B. 2, s. 126. — Turkiska Bönorna växa ej i 

 Turkiet, utan hafva namnet af skidornas Hkhet med Turkiska 

 sablar; kallas ock Sabelbönor. 



