259 

 utbreder sig trän tropiska liinderna till den eviga snöns 

 gränser, hvilket naturligtvis förutsätter en stor biijiighet i 

 arternas bildning; i varmare länderna uppväxa de till höga 

 träd, ofta med läderartade blad, men sätta knoppar, hvilka 

 eljest vanligen saknas hos tropiska trädslagen; hos oss bilda 

 de vanligen högre buskar (de flesta trädartade äro införda), 

 men i de högsta fjäll- och polartrakterna erhålla de under- 

 jordiska stammar, hvilkas qvistar endast med ett par blad 

 uppsticka öfver den upptinande jordytan. Hos dessa utgår 

 blomhängtt frän spetsen af årsskottet; hos alla öiriga från 

 sidoknoppar på fjolårets skott. 1 de varmare länderna äro 

 Pilarne likväl icke talrika; bland den stora mångfalden och 

 rikedomen af ädlare trädslag blifva de nästan utan all vigt. 

 Hade till arternas och individernas antal samt deras vigt i 

 naturens ekonomi tilltaga de mot kalla zonen i norra he- 

 misferen, hvarest slägtet har sitt egentliga stamhåll. 



Samma böjlighet, som vi anmärkt i slägtets bildning, 

 aterhnna vi äfven hos de enskilda arterna, som efter olika 

 lokaler och afvikande temperatur-ffirhallanden uppträda i 

 helt olika former. Fortplantas dessa genom sticklingar, så 

 bibehålla de alla nujderväxtens karakterer, hvarföre ock 

 våra odlade arter äro så litet föränderliga; da de vilda, som 

 uppväxa af frihi, framträda i många afvikande former, livil- 

 ket i hög grad försvårar artkännedomen, så att Endlicher 

 benämner detta slägte >^Botinn<:orvin. crn.r et sfutrhhiluvt». 

 Detta kan dock icke lämpas pa Svenska Botanisterna, fast- 

 än man i England, Tyskland, Sclnveiz och Frankrike watt 



