266 



de förvaras till följande år, men gro mycket lätt, om de, lika- 

 som i fria naturen, utsås om hösten straxt efter mogningen. 

 Af Saliv angustifolia erhöllos 1857 från Köpingeåns utlopp 

 i Skåne i bref några mogna hängen; deras frön grodde myc- 

 ket lätt och hade redan en månad derefter uppväxt till plan- 

 tor af 1 tums höjd (detta strider mot artens förmodade hy- 

 brida ursprung). Vanligast förökas de genom störar eller 

 sättqvistar, hvilket går mycket lätt*) och kan verkställas 

 både om hösten, sedan löfven affallit, och om våren, innan 

 löfven utspruckit. Handgreppen dervid äro lika enkla som 

 allmänt bekanta. Ar jorden icke förut beredd eller lös, måste 

 man likväl gräfva gropar för störarna och icke endast ned- 

 sticka dem i jorden, emedan barken å rotändan derigenom 

 lätt afskalas, hvarigenom sättqvisten utdör. Efter jordens 

 olika beskaffenhet och störens tjocklek nedsättas de mer eller 

 mindre djupt, vanligen en aln eller så djupt, att de nå fuk- 

 tig botten. Man måste ock vakta, att de icke rubbas af bo- 

 skapen, innan de riktigt slagit rot, samt vattna dem, i fall 

 torka infaller och bottnen ej är sur. De trifvas i all jord, 

 blott den är fuktig; endast pä styf lera sker tillväxten lång- 

 sammare. Sjöstränder, abräddar o. s. v., hvilka de binda, 

 så att urskärningar icke kunna ega rum, äro deras natur- 

 ligaste växtplatser; en del kunna äfven växa i vatten, och 



*) Ett undantag härifrån gör den utmärkta S. ivcana Schraiik, 

 hvars fortplantning genom sättqvistar för mig alltid misslyckats 

 och sannolikt till följe deraf icke förekommer i Sverige. Där- 

 emot skall denna art mycket sprida sig genom frön. 



