272 

 blad och hängen; en verklig prydnad för parker och utom- 

 lands allmänt planterad kring grafvårdar. I Sverige uthär- 

 dar den icke väl klimatet (om ej på Gottland och vestliga 

 Norge); i Lund var den i äldre tider planterad, men bort- 

 frös de flesta vintrar till roten och utdog snart; men i Kö- 

 penhamns Botaniska trädgård, instängd mellan höga hus. 

 har jag sett träd högstamraiga som stora Ekar. Lyckligt- 

 vis kunna vi nedanföre uppgifva en art, som genom lika 

 växtsätt och skönhet ersätter denna och genom sin nytta 

 framför henne eger företräde, neml. Spetdflculigd Daggpilen. 

 1. Hi-ita Pilen (S. alba L.). Växer enligt Prof. Blytt 

 fullkomligt vild vid Lerelfven i 8. Norge; men i Sverige 

 har jag aldrig sett något träd, som ej blifvit planteradt. 

 Arten är otvifvelaktigt af främmande ursprung, ehuru för 

 lång tid sedan införd. Bland alla våra Pilarter uppväxer 

 den till de resligaste träd, med långa, upprätta, sega (fast 

 i grenvecken något sköra), fint hvitpudrade grenar. Den är 

 tillika en af de vackraste; lätt skild af sina smala, isynner- 

 het yngre af ett fint silkesludd silfverglänsande blad och 

 smala, något glesblommiga och nedböjda hängen. Salix vi- 

 tellina Auctt. (och L., enligt synon.) är endast en sjuklig 

 form af denna med gul bark. Som allée- och parkträd eger 

 Hvita Pilen företräde framför de öfriga och uthärdar väl 

 stormarna; den är i detta afseende den allmännast plante- 

 rade på Skånska slätten. Sma lundar deraf vid kyrkor och 

 boningar gifva landskapet genom sina hvitskimrande kronor 

 ett pittoreskt utseende. I öfra Sverige ser man den sällan; 



