273 

 kring Stockholm trifves den dock väl, men på Upsalaslätten 

 har dess plantering i stort misslyckats, möjligen deraf att 

 de nedsatta störarne ej skyddats från boskapen. I skog- 

 lösa trakter är den af. värde som bränsle; på Skånska slät- 

 ten lemnar denna och följande mesta kok- och bakved och 

 användas äfven till slöjd. Barken lemnar förträffligt garf- 

 ämne; de berömda skånska klippingsskinnen till handskar 

 o. s. v. beredas med sälg-, men äfven pilbark. De späda 

 qvistarnes bark uppgifves som smrogat för Chinabark. 



2. Gröna Pilen (S. viridis Fr.) är på Skånska slätten 

 nästan lika allmänt planterad som föregående och växer 

 der och i Kalmartrakten äfven, åtminstone skenbart, vild i 

 buskform; båda könen blandade. Den förekommer spridd 

 till medlersta Sverige, Norge, i Danmark (både vild och 

 planterad, Lange), i N. Tyskland (Sönder), Holland {v. d. 

 Bosch) och säkerligen flerestädes, ehuru förvexlad med föl- 

 jande. Jag har flera anledningar tro, att Engelska Botani- 

 sterna med aS. decipiens (»native of Britain, growing plenti- 

 ful in woods and hedges») afse denna, fast Hoff'manns der 

 odlas. Professor Andersson har äfven urskiljt den bland de 

 Nord-Amerikanska Pilarna. Af Botanisterna har den hit- 

 tills förvexlats med följande (det var af en Skånsk skjuts- 

 .bonde, jag först lärde skilja »Gröna pilen» och »Knäcke- 

 pilen»); men den är onekligen mera beslägtad med föregå- 

 ende, genom hela sin växt, sina upprätta sega, yngre röda 

 grenar (som lemna förträffliga vidjor), men lätt skild af 



Fries, Bot. Uifl., Til. 18 



