287 

 Ehrh.). Ehuru denna art af mig först 1832 i Sverige ur- 

 skildes (vid Upsala togs den ior S.fragilisfemina!), är den 

 säkerligen i äldre tider införd, emedan den flerestädes i Up- 

 land och hela Mälardalen n. m. är naturaliserad; på S. 

 Oland är den den allmännaste arten i Pilhäckarne; men i 

 Skåne, Småland o. s. v. finnas deraf endast enstaka buskar. 

 Endast honbusken finnes hos oss; men i n. v. Tyskland och 

 Frankrike förekomma båda könen vildtväxande. Den står 

 så fullkomligt midt emellan de Egentliga Pilarne och Band- 

 pilarne, att man med lika skäl kan upptaga den bland båda; 

 men då den har blott en honungsglandel och till utseendet lik- 

 nar Bandpilarne, till hvilka den af allmänheten räknas, upp- 

 taga vi den här bland dessa. Från alla de följande skiljes 

 den lätt genom sina gröngula qvistar, lancettlika, platta 

 men i kanten vägiga blad, som äldre blifva glatta och un- 

 der gröna, hälft hjertlika stipler, gulgröna hängefjäll, som 

 dock vanligen äro i spetsen mörkare. Fröhusen äro ock hos 

 oss alltid glatta. Den är utmärkt tjenlig till lefvande häc- 

 kar; det som likväl gör denna art företrädesvis vigtig är 

 dess egenskap att kunna växa i vatten. Då åar och min- 

 dre vattendrag, som skilja betesmarker från åkergärden o. 

 s. v., under sommaren icke förmå utestänga boskapens öfver- 

 gång till motsatta stranden, afhjelpes detta bäst genom den- 

 na arts plantering i sjelfva vattnet utanför den strand, man 

 söker skydda, hvarest den snart bildar ett ogenomträngligt 

 snår, hvilket derjemte lemnar förträffliga vidjor och band. 

 Salix hippophaefolia Thuill., hvilken äfven stundom od- 



