288 



lats hos oss, är i min tanka en smalbladig förändring af 

 föregående. Jag har af föregående sett bladskott, t. ex. 

 från Haga, som det ej är möjligt skilja från denna. 



15. Gröna Bandpilen (S. moUissima Ehrh.) förekom- 

 mer på några ställen i Skåne, liksom tillfälligtvis inblan- 

 dad, i häckar af Korgpilen. Den anmärktes af mig först 

 på Kanikmarken vid Lund, sedermera af Mag. Ringius vid 

 Tvet o. s. v. Blott honplantan finnes hos oss, liksom i 

 Danmark och N. Tyskland; i Ungern, kring Karpatherna, 

 förekommer den, enligt Wahlenberg, vild. Den står i na- 

 turlig förvandtskap midt emellan föregående och följande, 

 men skiljes lätt från alla genom sina rostfärgade hängefjäll 

 samt föröfrigt genom sina smalt lancettlika, småsågade, 

 platta blad, som på undre sidan äro tilltryckt håriga, men 

 gröna. Till lefvande häckar berömmes den utomlands hö- 

 geligen; dess synnerligen veka och böjliga qvistar äro tjen- 

 liga till korgarbeten o. s. v. 



16. Tyska Bandpilen, Korgpilen (S. viminalis L.) blef 

 till Sverige först införd i förra hälften af förra århundra- 

 det*) och var ännu i början af detta »ganska sällsj/nt» (Retz. 

 Fl. (Ec. p. 644). Vanligen funnos deraf enskilda buskar 

 eller också träd, kända under namn af Tysk pil, vid de 

 större byarne, liksom ännu i öfre Sverige, der den äfven 



*) Under Linnés första vistande i Skåne anmärkte han den icke; 

 i Fl. Suec. upptogs den från en enda lokal, under Skånska re- 

 san blott på ett ställe (p. 162); den förändring som namnes 

 p. 150 är, enligt Hartmans anteckn. ur Linn. Herb., S. lan- 

 ceolata. 



