292 



lad*) i mängd, men väl i Dannemark, och förtjenar väl äf- 

 ven försökas hos oss. Den växer vild i Ryssland; kring 

 Petersburg förekomma båda könen deraf och flera former, 

 hvilket antyder, att den der är inhemsk. Ehm*u till växt 

 och bladform närmast lik föregående är den mycket utmärkt 

 genom sitt bistra utseende, sin mörkgröna färg, ludna qvi- 

 star och blad, hvilka äro mycket bredare och kortare, och 

 synnerligast genom sina stora, mycket ludna och sotfärgade 

 hängen. Bladen mörkna under torkning, hvarigenom den 

 närmar sig de svartnande Videarterna. Om dess användan- 

 de sakna vi närmare uppgifter och återstår om Pilar- 

 terna ännu mycket att utröna; men arternas kännedom må- 

 ste förutgå. 



20. Sjnalbladiga .Bandvidet (S. holosericea W.) torde 

 riktigare tillhöra Vide-arterna, enligt honplantan, hvilken 

 beskrifves med långt skaftade fröhus, korta stift och mär- 

 ken — men som denna saknas hos oss, måste vi efter han- 

 plantan, i likhet med Engelska författarne, upptaga den här 

 såsom stående på gränsen till Gråvidet, emedan växtsättet 

 och bladformen mest likna Bandpilarna. Så vidt jag har 

 mig bekant, finnes den odlad i stort endast vid Nyqvarn i 

 Södermanland, h varifrån vi erhållit den till Upsala; likaså 



*) I Godr. och Gret/. Flore Franc, föres Herb. Norm. II. n. 61 till 

 denna art; den på anförda ställe lemnade är otvifvelaktigt han- 

 plantan till den i H. N. 1 lemnade iS". lanceolata. Att förkasta 

 namnet S. acuminata, liksom S. ca??escens och lanceolata, der- 

 för att de förut varit gifna åt andra indragna arter, hoppas vi 

 icke skall vinna framtidens bifall. 



