299 



väl, som redan Linné anmärkte, i Västerbotten*). Genom 

 sina rödbruna grenar, fullkomligt glatta, ofläckade, höggrö- 

 na blad, som yngre äro mycket tunna, men äldre blifva 

 styfva och glänsande, samt sina fullkomligt oskaftade hän- 

 gen pa bar qvist, är den lätt skild. Hufvudformen med 

 ludna fröhus är «S'. arhnsc.ula major Wahl; en förändring 

 med glatta fröhus är 6'. nutjalu Whlnb. Fl. Lapp.; men i 

 Fl. Sv. förvexlas den med en vitellin form af 6'. nigricariH. 

 De nyare bestämningarne af denna och -S. nigricaiis äro nu 

 så bestyrkta, att tvifvel derom ej rimligtvis kan väckas**). 

 Arten är en af våra vackraste Videarter, men utom Bota- 

 niska trädgårdar ingenstädes odlad. I norra orterna använ- 

 des den i likhet med aS. aurita, hvilken den motsvarar. 



27. Gulvidd (8. bicolor Elirh:? Willd.!***] 8. disco- 

 lor Sclinid.) är den vackraste och allmännast odlade bland 



*) Min Son Mohert fann i A'. Vesterbotteii pilsnåren nästan uteslu- 

 tande utgöras af denna art; af <S'. laurina och .S'. nigrica7is fun- 

 nes endast få enstaka stånd. 



**) Genom ett oförklarligt missförstånd af Wahleubergs bestämnin- 

 gar benämnes i Ag. Stat. denna aldrig svartnande art den svart- 

 nande (S. nigricans) och den rätta S. nigricans S. phi/Hccefolm. 



***] Få arter kunna vara mera omtvistade än -S'. bicolor Ehrh. Vi 

 äro böjde att antaga Meyers åsigt, egarens af Ehrharts her- 

 bar., att denna är den rätta, helst alla Bot. trädgårdars vits- 

 ord deruti öfverensstämma, att den utgått från Ehrharts egen. 

 Meyer förklarar den till arten skild från .S". phylicmfolia, men 

 fullkomligt identisk med S. depressa, hvilket likväl är uppen- 

 bart falskt, ehuru stor än analogien är med denna. Men Schra- 

 der hade från Harz till Göttinger-trädgården inflyttat i>. phyli- 

 rie.joUa under namn af »V. bicolor, och honom följer Koch. Lik- 



