306 

 den mest föränderliga, emedan den snart sagdt förekommer 

 på alla lokaler, torra så väl som våta, fast hällegrund och 

 lös flygsand o. s. v. Frän alla närbeslägtade är den lätt 

 skild genom sina vidtkrypande rötter, hvarigenom den bil- 

 dar täta tufvor i jordbrynet. I naturens hushållning är den- 

 na art af stor vigt; af alla mig bekanta växter samman- 

 binder den fastast flygsanden, och kan dess plantering på 

 torrare ställen icke nog förordas, liksom föregåendes på 

 mera fuktig botten. På magra ängar afslås den årligen med 

 lian och ökar fodertillgången. Men vid nyodlingar, då mar- 

 ken skall upplöjas, är den besvärlig, emedan dess rötter 

 eller underjordiska stammar så fast sammanbinda jorden, 

 att spaden och yxan ofta måste bereda väg för plogen. 



34. Dvärgvidet (S. plicata Fr. S. versifolia Ser.! non 

 Wahlnb.) synes företrädesvis tillhöra vestra delarne af ri- 

 ket; kring Götheborg, i Halland, V. Småland är den all- 



han skiljde den i trenne, S. repens, S. fttsca och -S". arenaria 

 med uteslutande af synonymerna för de tvenne senare ur Fl. 

 Lapp., former af .S'. tersi/olia och Lapponum, men utom dessa 

 förde han äfven former af denna till S. mi/rtilloides (L. Fl. 

 Åkeröens.) och S. inciihacea. - Om Botanisterna med lika sam- 

 vetsgraunhet, som exegeter och textcritici fastställa den bästa 

 meningen och äldsta läsarten, sökte fastställa och nogare be- 

 gränsa Linnéanska arterna så, som der de riktigt och först 

 blefvo framställda, och ej efter senare misstydningar förkasta 

 den riktiga, så skulle ej så många Linnéanska namn, till ve- 

 tenskapens förringade anseende, försvinna. Efter nämnda grund- 

 sats fastställde Wahlenberg S.7»yrtilloides; och af samma grund 

 kunde äfven -S". fusca och incuhacea återställas, blott nogare 

 begränsade. 



