309 

 Salia; Lapponum Lapparne till bränsle i de skoglösa obyg- 

 derna. 



38. S. arhnscula L. (var. fi, quae crescit in formam 

 arbusculae vix pedalis. Linn. Lapp. n. 366) förekommer 

 endast på högre tjcäll. Arten blef först riktigt återställd af 

 Prost. Lsestadius. Endast S. arbuscula minor Wahlnb. hö- 

 rer hit; arhuscula major W. är 8. phjlica>folia. Deraf här- 

 leder sig den felaktiga uppgiften, att denna art skulle gå 

 ned till Vesterbotten o. s. v. Salix arhnscula a. L. Suec. 

 hör icke heller hit, utan är uppenbart *S. depressa v. livida. 



39. *S. myrmiites L. Allmän i fjälltrakter. S. myr- 

 sinites procnmhens förenar, efter Prof. Anderssons öfverens- 

 stäm mande äsigt, *S. Jacquiniana med vår aS. myrsinites. 

 Till följande hör den bestämdt icke. 



40. S. pyrenaica * norvegica Fr. Denna lågväxta och 

 först i Nov. Mänt. I. urskilda art synes spridd öfver hela 

 fjällryggen. Man har i Sverige fört den till S. ovata Ser.; 

 men efter K och och de talrika exemplar jag eger är denna 

 en frodigare form af S. arhuscula. Enligt Lägger förekom- 

 mer icke vår i Schweitz; äfven Professor Andersson anser 

 numera vår icke vara skiljbar från S. pyrenaica efter jem- 

 förelse af flera Nordamerikanska former. 



b. Högfjällspilar (S. glaciales Koch); underjordiska 

 buskar, hvars qvistar endast uppsticka i dagen, med hängen 

 i toppen af årsskottet. 



Det är ej denna falska, som Hartman förenar med S. limosa, 

 utan den äkta S. Lapponutn. 



