312 



da att fästa flodbräddarne, sammanbinda sänka kärr och 

 (de minsta) att binda flygsanden. Vestkusten af Jutland 

 vittnar, hm'u härdigt Jordvidet är mot stormarnes våldsam- 

 het. På de för stormarna värst utsatta sandfälten träff'ar 

 man flera fots breda, grönskande platåer, ett par alnar upp- 

 höjda öfver marken, uppburna af en enkel pelare. Dessa 

 platta tak, liknande en rund bordskifva pä en fot, äro bil- 

 dade af Jordvidets tätt invecklade och sanden omslutande 

 rotgrenar, hvilka ursprungligen växt på markens yta; men 

 under det stormen bortfört den lösa sanden, hafva de allt 

 mer och mer blifvit upplyftade, hvarunder den underjordi- 

 ska rotstammen bildar den pelare, som uppbär dem och allt 

 djupare och djupare nedtränger i sanden. — Dernäst äro 

 deras knoppar, qvistar o. s. v. bestämda att vintertiden 

 tjena till föda för våra Nordiska högdjur, såsom Elgen, Re- 

 nen; Bäfvern föredrager videbarken framför all annan. Slut- 

 ligen utvecklas på och näras af Pilarnes blad och öfriga 

 delar en otalig skara af insekter*). Vigtigast äro de i detta 

 afseende genom blomhängenas honungsrikhet, hvarföre ingen 

 annan växts kultur är för biodlare vigtigare. Man bör i 

 detta afseende för det första välja hanstånd, dels för deras 

 större honungsrikedom, dels emedan frömjölet är det vigti- 

 gaste näringsämnet till larvernas uppfödande; vidare de 

 arter, som hafva tjocka och blomrika hängen, och slutligen 

 tillse, att man har flera arter, som efterfölja hvarandra un- 

 der hela våren. De tidigast blommande äro Daggpilarne 



^ 



*) Dessa förorsaka vissa år stor skada på pilplanteringar. 



