313 



(S. acutifolia och daphnoides); derefter följa Sälgen och dess 

 slägtingar, efter Sälgen blomma de egentliga Pilarne och 

 sist Jolstern. 



Ehuru Pilarnes tillväxt sker ganska hastigt, anses flera 

 af de trädartade kunna uppnå en ålder af 150 år, såsom 

 hvita och gröna Pilen, Sälgen; men de få då icke topphug- 

 gas och kapas, emedan stammarne derigenom lätt taga röta. 

 En del af de lägre buskartade torde hinna än högre ålder, 

 t. ex. Jordvidet, men odlade och ofta afhuggna, äfvensom 

 i häckar, hinna de sällan öfver 30, högst 50 år. Pilarnes 

 ved är i allmänhet mycket lös och mjuk, så att den trass- 

 las för såg och hyfvel, och i fria luften af föga varaktig- 

 het. Till bjelkar, spärrar o. s, v. användas de endast i 

 nödfall och på ställen, som äro fria för atmosferens inver- 

 kan. Deremot användas de med fördel till lättare slöjd- 

 och svarfvare-arbeten, t. ex. askar; äfven till läkter o. s. v. 

 Jolsterns ved är fastare och ännu mera Sälgens samt i all- 

 mänhet de egentliga Videarternas. Om Sälgens användande 

 är under denna det väsendtligaste redan anfördt. Som bränn- 

 material är äfven den förnämst; dess värmevärde uppskat- 

 tas till ^3 af Bokens, då de egentliga Pilarnes knappt upp- 

 går till hälften af detsamma. Detta ersattes dock af deras 

 hastigare tillväxt. Det ymniga ris, som erhålles af de träd- 

 artades kapning och de buskartades afhuggning, är ovärder- 

 ligt på skoglösa orter, der man endast har torf och sämre 

 värmematerial, till kok- och bakved. Kolen af Sälgen och 



