325 



(utom några Kärnsvampar), men svamplagret desto mera 

 luxurierar, öfvergår detta till en bomulls-lik väfnad, ofta så 

 lös och vattenaktig, att den vid vidröring upplöses och för- 

 svinner. Hos en del arter utbildas detta svamplager till 

 verkliga rötter, dels enkla, dels greniga. Se Kongl. Vet. Ak. 

 Handl. 1814, t. 9, f. 7 (Rhizomorpha xylostroma), hvilken 

 framställer svamplagret af Ayarictis j^latijpJii/Uus! 



b) Med de sistnämnda öfverensstämma till formen de 

 så kallade Rhizonioriiherna*), som vanligast förekomma mel- 

 lan döda träds bark och ved, i grufvor och källare såsom 

 svarta, vanligen greniga strängar, ofta af högst betydlig 

 längd. De äro hornartade till sin consistens, inuti floccösa, 

 men beklädda af en yttre likasom förkolad bark, hvarige- 

 nom de väsendtligt skilja sig från föregående. Detta är de- 

 ras mest utbildade form; men de öfvergä till mycket enklare, 

 f. ex. de svarta trådar, man finner på furubarr fria (Rhi- 

 zomorpha setiformis P.) eller ock krypande inom eklöf; båda 

 tillhöra svamplagret af Marasmius androsaceiis. Sistnämnda 

 form vittnar tydligen, att de svarta ränder, man finner in- 

 uti gamla trädstockar, egentligen äro inväxta Rhizomorpher. 

 De små tufvor af likasom förkolade, fina borst, som sedan 

 utbildas till kärnsvampar, f. ex. Vermicularla, äro en me- 

 delform mellan a) och h). 



c) Köttiga eller hårdnade Knölar af ccllulös textur eller 



*) Det finnes likväl Rhizomorpher med egen fröredning, som ut- 

 göra ett sjelfständigt slägte. Till dessa hör äfven slägtet Cw- 

 nocarpus. 



