328 



/) Mest egendomliga och från alla andra växter afvi- 

 kande äro de så kallade Slemsvamparne (Myxogastres). 

 De börja som en ytterst lös, slemmig (men ej seg) massa, 

 som vid minsta beröring sönderflyter, men tillväxer med 

 otrolig hastighet*). Med växtstället har en stor del af dem 

 ej minsta samband, och utbreda de sig derföre öfver stoc- 

 kar och stenar, lefvande växter och jorden o. s. v. En del 

 hafva dock bestämdt växtställe på ruttet trä, och dessa 

 tillika bestämd form. Utbildade öfvergä de till en torr, pul- 

 verulent massa (sporer), omgifven af ett hylle (peridiuin) 

 och mer eller mindre genomväfd af fina hår (capillitiwn). 

 Den mest bland allmänheten bekanta af denna grupp är 

 det s. k. Trollsmöret (^thalium septicum), som förekom- 

 mer på gamla stockar, men företrädesvis på garfvarebark, i 

 drifbänkar o. s. v. En med detta mycket närbeslägtad art 

 fann Schweiniz i N. Amerika, om hvilken han förtäljer: 

 »En smed hade glödgat ett jern för smidning, men tvinga- 

 des sent en afton att kasta det ifrån sig ötver ett vatten- 

 kärl och lemna smedjan. Då han morgonen derpä återvän- 

 de till smedjan, fann han jernet beväxt med en art ^Aha- 

 liuin, intagande en längd af 2 fot, ehuru något afbrutet. 

 Svampen hade således på ett glödgadt jern utbildat sig inom 

 12 timmar!» — En föga mindre märkvärdig iakttagelse har 



•") Då deras primära tillstånd hvarken till färg, form, consistens 

 eller struktur har ens aflägsnaste likhet med den utbildade 

 svampen, antogos dessa före oss af alla för sjelfständiga orga- 

 nismer, som man förde till vida skilda familjer. 



