330 



gar hafva visat, att luften är uppfylld af svampsporer. Man 

 har förundrat sig, huru de kunnat infinna sig på vissa stäl- 

 len; mera underligt skulle vara, om de någorstädes sakna- 

 des. Detta stora antal är ock nödvändigt, dä man känner, 

 huru strängt vissa arter äro bundna vid mycket egna växt- 

 ställen. Vetenskapen måste antaga som postulat, att hvarje 

 organism uppstår endast af frön; ännu återstå likväl i detta 

 afseende flera gåtor att lösa. Så f. ex. hvarifrån komma 

 frön till de egendomliga parasitsvampar, som hos oss, först 

 efter flera års förlopp, infinna sig på extraeuropeiska väx- 

 ter uppdragna af frön? Huru sprida sig de städse under- 

 jordiska svamparnas sporer, eller huru kunna sådana till 

 Onyyeno equina nästan alltid infinna sig pä ruttnande häst- 

 hofvar, fastän dylika först förekomma på stort afständ? 

 Huru förvaras sporerna till iV^/(^<aZ^s- arterna, som endast ef- 

 ter flera år uppträda, då deras matrix hvarje år försvinner? 

 Märkvärdigast i detta afseende äro arterna af slägtet Cor- 

 diceps, hvilka framdeles särskildt komma att afhandlas. 

 Flera lika stora gåtor, f. ex. i?/l^/i^s«ia- arternas fortplant- 

 ning, hafva redan blifvit lösta (se B. 2, s. 84) och lemna 

 då alltid nya anledningar att beundra lagbundenheten och 

 ändamåls-enligheten i naturens anordningar. Att svampar- 

 ne fortplantas genom ofvannämnda sporer äfvensom genom 



conidier*), är utom tvifvel; man har till och med fulla be- 

 Beticularia maxima o. s. v., der sporlagret är vida större, och 

 mer än hundrade erfordras för att motväga ett rom-korn. 

 *) Conidia äro så små grynlika celler, som afsöndras af svampar- 

 nas vegetativa system, motsvarande gonidia bland Lafvarne, 



