338 



De Egentliga Svamparne (Fungi, sens. pr.), 



hvilkas skiljemärken vi redan angifvit, fördelas i Hatt- och 

 Gren-STanipar (Hijmenomycetes) samt Buksvampar (Gasteromyce- 

 tes). De förra hafva fruktlagret på svampens yta, vanligast 

 hattens undre sida, de senare inneslutet i sjelfva svampen, 

 utgörande dess centrala massa, omgifvet af ett allmänt hylle. 



Bland A) Hattsvamparna intaga 



I. Skifsvatnparne (Agaricini) främsta rummet. De 

 skiljas vid första anblicken genom sina frän foten eller fä- 

 stet strålvis utgående skifvor (lameller) och utgöra den art- 

 rikaste, mest naturliga grupp i hela växtriket; naturen sy- 

 nes företrädesvis förälskat sig i denna typ. De hittills kän- 

 da arterna uppgå till 3000, och då man först senare åren 

 fästat uppmärksamhet på den extraeuropeiska svampvegeta- 

 tionen, torde man utan öfverdrift kunna uppskatta deras an- 

 tal på hela jordklotet till 10 — 30,000! Och icke dess mindre 

 äro arterna bland dessa mera bestämda och skarpare be- 

 gränsade än i följande grupper och de flesta andra familjer. 

 Deremot möter det naturligtvis större svårigheter att för- 

 dela dessa så talrika och vexlande former i, genom karak- 

 terer skarpt begränsade, slägten. De kunna i detta afse- 

 ende jemföras med Synanthererna, den största familjen bland 

 Fanerogamerna; båda bryta tvärt af mot den öfriga na- 

 turen. Lyckligtvis erbjuda substansen, sporernas färg, hat- 

 tens och skifvornas förhållande till foten en så säker indel- 

 ningsgrund, att den af författaren redan 1816 framställda 



