342 



man dock ofta erhåller helt andra, sämre arter. Afbildnin- 

 gar af de förnämsta finnas i Sv. Sv. t. 4 (Allmänna Ch.), 

 t. 5 (Äkta CL), t. 38 (Präktiga Ch.), t. 39 (Läckra Ch.). - 



Af femte serien, med svart fröstoft, är ingen art an- 

 vändbar. 



Efter de egentliga Skiflingarna följa Bläcksvam'parne 

 (Coprinus), som ofta förekomma i stora massor på fet 

 jord, vid trädrötter, gödselsamlingar o. d. och vanligen till- 

 draga sig uppmärksamhet genom sitt plötsliga framträdande 

 och lika hastiga upplösning i en bläcksvart vätska, hvari- 

 genom de från alla andra svampar lätt urskiljas. 



Spindels vamparne (C ort in arius) likna mycket de egent- 

 liga Skiflingarna, men skiljas genom ett spindelväfslikt hylle, 

 skifvornas föränderliga färg, i det de äldre blifva kanelfär- 

 gade och mjöliga af det ockra-gula fröstoftet. Deras kän- 

 nedom är vigtig, emedan de höst-tiden utgöra största anta- 

 let af våra skogs-svampar, men ingen bland dem alla är 

 känd som ätlig. En art (Violetta Spindelsvampen) är teck- 

 nad i Sv. Sv. t. 57. 



Pluggskiflingarne (Paxillus) skiljas från de egentl. 

 Skiflingarna genom de (ofta greniga) skifvorna, som lätt af- 

 lossas från hatten. Af detta föga artrika -slägte äro arterna 

 med smuts-hvitt fröstoft sannolikt ätliga, och Rostbruna 

 Pluggskifiingen (P. involutus) med rostfärgadt fröstoft och 

 i kanten inrullad, luden hatt, såsom näringsmedel i Ryss- 

 land begagnad; hos oss mycket allmän. 



Vaxskifiingarne (Hygrophorus) utgöra en synnerligen 



