345 



igenkännas af smala rör eller pipor {porer) på hattens un- 

 dre sida; Taggsvamparne äter hafva syllika taggar eller upp- 

 stående knölar. För öfrigt råder stor ötVerensstämmelse i 

 deras utbildning, substans och växtsätt. Rörsvamparne äro 

 vida talrikare, synnerligen i varmare länder, Taggsvamparne 

 deremot tillhöra kallare. Intet land kan deraf f. n. fram- 

 visa så många och utmärkta arter som Sverige. 



Rör sopp slågtets (Boletus) alla arter äro mjukt köttiga, 

 hafva rund, regelbunden hatt med central fot, och piporna 

 på dess undre sida kunna lätt skiljas både från hatten och 

 hvarandra. Af alla slägten är detta genom sin köttfuUhet 

 och rikliga förekomst det vigtigaste. Blott några få arter 

 äro giftiga och dessa lätt skilda genom sina i mynningen 

 röda pipor, ss. Lömska Rörs., Sv. Sv. t. 12, Purpurfär- 

 gade Rörs., Sv. Sv. t. 41, eller från hvitt till rosenrödt öf- 

 vergående pipor, neml. Bittra Rörs., Sv. Sv. t. 52, samt 

 Skarpa Rörs., Sv. Sv. 8 haft., en liten art, lätt skild af 

 sin skarpa smak och vid basen ljusgula fot, som pressad 

 utsipprar en gul saft. Alla öfriga äro ätliga. De mest vär- 

 derade äro Ätliga Rörs., Sv. Sv. t. 13, och Läckra Rörs., 

 Sv. Sv. t. 42; ganska användbara äro Sträfva Rörs., Sv. 

 Sv. t. 14, Mörkgula Rörs., t. 22, Gryniga Rörs., t. 23, 

 Bruna Rörs., t. 50, Finludna Rörs., t. 51, Tidiga Rörs., 

 t. 28, Fräkniga Rörs. m. fl. i Sv. Sv., 8 haft. 



Tickornas slägte (Polyporus) skiljes från Rörsoppar- 

 na genom fastare substans (flertalet af arterna äro sega, 

 läderartade och trädhårda), mera oregelbunden form och i 



