347 



landtmäns uppmärksamhet; den utbildas pa gamla löfträd 

 mellan barken och veden pä hela stammen; utväxt af sprän- 

 ger den barken, da trädet utdör. 



Oxtung-svampen (Fistulina hepatica), Sv. Sv. t. 25, 

 utgör den enda hos oss växande art af detta utmärkta slägte, 

 lätt skildt frän alla öfriga genom de fria rören på undre 

 sidan, utskjutande likt taggar, men pipiga. Svampen är köt- 

 tig, mörkröd (piporna gula), på ytan knottrig, inuti fibrös, 

 lik en oxtunga. Ar ej sällsynt på gamla ekstubbar, mycket 

 olikformig, utan tydlig rot och räknas bland de bättre ät- 

 liga; färsk har den en sötsur smak. 



Taggsvanipame (Hydnum) likna Tickorna, men skil- 

 jas genom sina syllika taggar på hattens undre sida. In- 

 gen art är giftig, men de flesta kork- eller läder-artade och 

 således icke ätliga. Alla de köttiga arterna äro ätliga, men 

 utom Bleka Taggsv., Sv. Sv. t. 15, och Fjälliga Tagg.n\, 

 Sv. Sv. t. 33 (som dock har något skarp smak), mycket 

 sällsynta. Dessa växa på jorden; men arterna af en annan 

 grupp, dels med hatten upplöst till korallika grenar, ss. 

 Korall-Tagg sv.. Sv. Sv. t. 34, dels half, oskaftad, ss. Gytt- 

 rade T., Sv. Sv. t. 16, Fransade och Dahheltandade T., t. 63, 

 förekomma på gamla trädstammar och äro synnerligen vär- 

 derade, ehuru sparsamt förekommande. En art af slägtet 

 är gelé-artad {H. gelatinosuta). 



En af de mest skadliga och förstörande svampar är 

 Trädfrätaren (Merulius lacrymans). Sv. Sv. 8 haft., 

 vanligen känd under namn af Svamp i Jnis. Alla arter af 



