352 



fruktlagret är ett af de säkraste medel mot yttre förblöd- 

 ningar; röken anses skadlig för ögonen, men verkar dock 

 endast som dam och annan orenlighet. De i sitt yngre till- 

 stånd köttiga, hvita arterna äro såsom sådana ätliga, innan 

 inre massan mjuknat; men de hårdare, inuti svarta Sclero- 

 dermerna äro skadliga; en Tysk furste, stor Tryffelälskare, 

 uppgifves ätit sig dödssjuk af densamma. Den förtjenar så 

 mycket mera uppmärksamhet, som Tryffel stundom förfal- 

 skas genom dess inblandande. Till denna grupp hör äfven 

 det under jorden växande slägtet Elaphomyces, Haröpjyle 

 fikspr., som till sitt växtsätt öfverensstämmer med Tryffeln 

 och menas med den i Linn. Fl. Su. upptagna Lycoperdon 

 Tuber. 



V. Våfsvamparne (Trichodermacei) sakna Rök- 

 svamparnas hylle och äro endast beklädda af en tunn väf- 

 nad af hår; sporerna äro mera packade (ej rykande). Mer- 

 endels små svampar; utmärktast är slägtet Onygena, en- 

 dast förekommande på djur-lemningar, ss. O. equina, en li- 

 ten röd svamp, på ruttnande hästhofvar. 



VI. Slenisvamparne (Myxogastres) utgöra den mest 

 egendomliga grupp bland alla svampar. Deras vegetation 

 är ofvan beskrifven; till frukten likna de mest Röksvam- 

 parne. I folkspr. Trollsinör a., Båradrit, Bjäradynga Da- 

 larne. Arcyrice (mogna) kallas Maskull i fikspr. 



