356 



rand kring Botaniska och Ekonomiska litteraturen, bestrides 

 af Bonorden och andra Mykologer säsora blott grundad på 

 ett post hoc, ergo ex Iioc, anmärkande att man med lika rätt 

 kunde antaga vissa insektlarver och Elaphomyces-arter som 

 de öfrigas mycelier. På Brandkornen utbildas dessutom flera 

 andra Svampar, ss. Spliacelia Lév. (Enl. Tulasne Cordic. 

 purp. conidier), Fusarium heterospuriuui, Botrytes gnsea. 

 Eget är ock, att, ehuru allmänna Brandkornen äro, äfven i 

 Lappska kärren på Mannagräset, der Cordiceps ej kan växa, 

 denna aldrig blifvit funnen i Sverige på fritt land*). En 

 förbisedd omständighet, som torde bidraga till denna frågas 

 lösning, är att, då Brandkorn blifvit funna på snart sagdt 

 alla grässlägten med öppna blommor (Euryantha), sådana 

 aldrig blifvit sedda på dem med slutna (Cluaniha). 



III. Mjöldayyen**) (Erysiphe) tillhör Perisporiernas 

 ordning bland Kärnsvamparna, hvilken skiljes frän föregående 

 genom nafvel-lik mynning och fria, vanligen runda hylsor. 

 Den bildar ett mjöl- likt, hvitt ludd, beströdt med små, gul- 

 bruna klot af ett knappnålshufvuds storlek, och är mycket 

 menlig för de växter, den angriper. Olika arter af detta 



*) En stor mängd Brandkorn, af mig sådda på fritt land, alstrade 

 ingen Cordiceps, men väl andra nedlagda i blomkrukor i växt- 

 husen. 



*) Linné kallar detta slägte ai fövvexUng Ho?/u7!ffsdaf/ff. Den verk- 

 liga honunysdagyen folkspr. är en seg, klibbig, oorganisk vät- 

 ska, som efter häftig temperatur-vexHng utsvettar från trädens 

 löf och öfverdrager dessa. För dess söta smak sökes den be- 

 gärligt af bin, humlor o. s. v. 



