359 

 dade i en slemknopp, alldeles som på halfmogna Myxo- 

 gastres. 



III. Hymenulacei äro horizontelt utbredda och sakna 

 fot. Hit höra talrika slägten, af hvilka följande ega all- 

 männare intresse: a) Sarcopodiiim med fibröst underlag med 

 långt utskjutande hår (paraphysoider), hvaraf ytan blir lu- 

 den. En art deraf, S. avenaceum, benämnd Hafrehatt, be- 

 täcker ofta 8 — 14 dagar efter skörden under regnig väder- 

 lek stubben af hvarje afhugget hafrestrå som en luden mössa. 

 Jag har sett hela fält dermed bevuxna; Sommerfelt fann 

 den i Nordlanden*). — b) Periola skiljes från det förra 

 genom rundad form och cellulöst underlag, men äfven be- 

 klädt med utstående hår. — c) Fusarium med dylikt cellu- 

 löst underlag, men utan paraphysoider; de spindelformiga, 

 ofta krökta sporerna betäcka ytan. Flera arter deraf före- 

 komma på träd, örtstjelkar, frukter; en art, F. heterospo- 

 rium Nees, uppträdde 1851 i medlersta Sverige som en vida 

 spridd förhärjande farsot på Rågen, hvars frön deraf för- 

 krymptes och förstördes**). — d) Fusisporium, beslägtadt 

 med föregående, men med mera utbredt, floccöst underlag. 

 Flera arter deraf finnas på ruttnande frukter (Päron, Pum- 

 por m. fl.); en art sällar sig till Potates-sjukan (F. Solani), 



*) Att den ur stråens pipöppning framträngande saften medverkat 

 till dess bildning, kan jag ej betvifla. Jemför de synnerligen 

 märkvärdiga Fusisp. savgiiinemn, ebulliens S. M.! 



*) Utförligare om denna farsot se i K. Vet. Ak. Förh. 1851 p. 260. 

 — Troligen är Fusar. ffranunearmn Schwab, samma art på 

 Hvete. 



