360 



men mest förstörande af alla är F. Betce på Rödbetor. 1844 

 uppträdde den som farsot i Skåne och var ytterst häftig, 

 så att stora stycken af Betorna bortfrättes och aflföllo. — 

 Till denna ordning torde äfven de äkta arterna af Oidium 

 (O. aurewriy fulvum, fructigeninn, se Syst. Myc.) med kom- 

 pakt underlag böra föras, ehuru sporerna äro perlbandslikt 

 förenade. Om de oegentl. Oidia se Erysiplie pannosa, Oi- 

 dium E7'ysijj]ioides S. M. 



IV. Coryneacei skiljas från alla öfriga genom de fler- 

 rummiga (septerade) sporerna med sitt skaft fastväxta vid 

 fästet — äro en högre utbildning af Puccinice. Af hithö- 

 rande slägten är Gymnosporangium högst utbildadt; efter 

 häftiga regnskurar hänger Enyiddet (G. juniperinum) som 

 ett gullgult gelée från Enbuskar, der man ett par timmar 

 förut intet sett, emedan svampen i torrt väder samman- 

 skrympes till en tunn, mörk hinna. 



V. Sclerotiacei likna föregående, men sporerna äro en- 

 kla, ofta utan skaft. Nwmcdelia, motsvarande Gymnospo- 

 rangium, kan jemföras med Uromyces. Genom Dermosjyo- 

 rium, Epicocciim förenas detta slägte med de äkta Sclero- 

 tierna, f. ex. »Se. olivaeeum med tydliga sporer. Men alla, 

 hos hvilka dessa saknas, höra egentligen icke hit, ehuru en 

 del särdeles egendomliga, hvilka ej kunna hänföras till nå- 

 gon bekant art, tillsvidare" här måste upptagas*). 



*) Svårligen gifves i Botaniken något mera mångtydigt namn än 

 Sclerotium; det har tillagts snart sagdt alla fastare svampknö- 

 lar, hvilkas fröredning varit okänd; sedan denna blifvit funnen, 



