364 



de utan vigt. Vi anmärka derför endast Cladosporiiim her- 

 bariDH, den allmännaste, mest föränderliga växt, vi känna. 

 Icke blott Azosiiia Cord., utan ock Helmintkosporium Tri- 

 tici Rab. och några arter af Macrosporimn synas oss ned- 

 stämma från denna. Den växer snart sagdt på hvarje lo- 

 kal, nyligen afskaladt träd, allehanda stjelkar, blad, gamla 

 förtorkade svampar — t. o. m. gammalt läder — och bil- 

 dar vanligen runda, svart — oliv-färgade fläckar;- mycket all- 

 män vårtiden pa vissnade blad af kål. — Bladen i löfsalar 

 och dylika ställen, der genom löfvens täthet fuktigheten länge 

 bibehålles, öfverdragas ofta af ett svart sot, med inströdda 

 fibrer (Fumago P.); Link förde det till Cladosporiam, hvil- 

 ket slägte det ock till en del torde tillhöra, men Berkeley 

 har visat, att det rättast härledes af en egendomlig Pyreno- 

 mycet, Ccqonodium. Eget är, att flera Borstsvampar öfver- 

 gå till Pyrenomyceter. 



V. Sporidesmiacei likna mycket föregående; men deras 

 ideella skillnad ligger deri, att hos dessa sporerna fritt ut- 

 bilda sig (vanligen på sidan) på fibrerna; hos Sporidesmiacei 

 af sjelfva fibrerna och i toppen. Hos de mera utbildade af- 

 söndras fibrernas leder till sporer, hos Spoindesmiinn m. fl. 

 öfvergår sjelfva fibern till ett septeradt sporidium, hos Stil- 

 bosjyorei utbildas de från det entophyta mycelium. Ehuru 

 talrika arterna äro, finnes ingen af synnerlig vigt; om fleras 

 sjelfständighet (f. ex. Torula-arternas) hysa vi mycket tvifvel. 



VI. Most och Brand (Entophyta), hvilka båda tillhöra 

 lefvande växter och sammanfattas i en ordning, skiljas sins- 



