368 



mängd på ett ungt sädesstand, innan dess ax fullkomligt 

 utvecklat sig, så blir den angripna växten sjuk, lågväxtare och 

 frambringar endast ofullkomligt ax. I ett sådant ax bildas 

 blott få korn, som blifva hopkrumpna och erhålla utseende 

 af ett kummilkorn. Men ofta angripes deraf hela plantan 

 så våldsamt, att den helt och hållet förvissnar. Halmen 

 deraf blir skör och till foder både osmaklig och ohelsosam, 

 hvarföre den ock af boskapen ratas. 



Skadan af alla ofvananförda Rostsvampar är i det när- 

 maste lika, I allmänhet förtvina de deraf angripna växter 

 och lemna sämre frukt, ss. Apple-, Päron-träd. Krusbär 

 blifva stundom alldeles odugliga. Växter, som användas till 

 grönkål o. s. v., såsom Nässlor, Blåklockor, Syror m. fl., 

 böra, deraf angripna, alltid förkastas. Synnerligen vigtigt 

 är att iakttaga detta med växter, som insamlas för medi- 

 cinskt bruk. Som foder äro dylika växter skadliga. Bla- 

 den af Rönn, som i skogstrakter mycket hemsökas af Horn- 

 rostet (Roestelia cornuta), har man i Norge funnit mycket 

 skadliga för får och getter. I Schlesien har man anmärkt, 

 att det ypperliga fodergräset Kassevia {Glyceria aquatica) 

 blifvit så angripet af Rost, att boskapen deraf dött. — 

 Vissa år äro de fcireträdesvis allmänna och torde då grund- 

 lägga sjukdomar bland husdjuren. 



BrandaTderna (Ustilago), hvilkas skiljemärken ofvan 

 angifvits, äro föga talrika, men desto förderfligare ; ty, med 

 undantag af ett par arter på grässtrån, angripa alla 

 frukten eller blommans delar, hvilka de i grund förstöra. 



