369 



Så försvinner genom Fiblehranden på Scorzonera, Tragopo- 

 gon m. fl. allt spär till blomma och frukt; blomholken upp- 

 fylles af en stor massa sotlikt pulver eller sporer. I bland- 

 ning med annat hö förorenar det detta, gör det för boska- 

 pen osmakligt och osundt*). Men det är hufvudsakligen 

 följande tvenne arter, hvilka här förtjena närmare uppmärk- 

 samhet. 



Sothxinden (Ustil. segetum), äfven känd under namn af 

 sot, sotax flkspr., är allmännaste arten och angriper icke blott 

 sädesslagen (Rågen går fri), utan äfven flera af de vilda 

 grässlagen; af Knylhafren går stundom intet strå fritt. Den- 

 na arts egentliga säte är fröet, i hvars ställe utbildas ett 

 kimrökslikt svart stoft, hvilket i början omgifves af en tunn 

 hinna, som snart sönderbrister; sporerna utbreda sig nu öf- 

 ver alla blommans delar och förstöra dessa helt och hållet. 

 Under förstoring visar sig detta sotlika doft, när det är 

 torrt, som svarta, ogenomskinliga, runda korn; men fuktade 

 blifva de något genomskinliga, fullkomligt enkla. De inne- 

 sluta icke som Rostet ett ännu finare doft. Hos ett sjukt 

 strå upptäckes redan i dess märg tecken till den svarta fär- 

 gen, och dess ax blir ljusare, smalare och glesblommigt samt 



*) I samband med Brand måste vi här äfven nämna Brandfläc- 



karne (Spiloctea Pomi), som angripa i synnerhet syrliga äpplen 



och företrädesvis de vilda. De äro svarta fläckar, som utbryta 



Ii 

 genom fruktens öfverhud; men sporerna äro sins emellan och 



vid äpplet fastväxta. Dessa äpplen blifva mindre och måste 



alltid skalas. 



Fries, Bot. Utft., III. 24 



