371 



tillstånd innehåller det ett fint, torrt doft af mörk svart- 

 brun färg och sprider en högst obehaglig lukt, lik den af 

 ruttnad fisk eller skämda kräftor. Sporerna under försto- 

 ring runda, dels genomskinliga, dels något dunkla med ett 

 mycket smalt skaft. — De af denna Brand angripna axen 

 skiljas lätt från de öfriga: deras färg är mera blekgrön 

 eller stötande i blått, med skrumpet utseende och utspär- 

 rade borst. De förtorkas sedermera och bekomma utseende 

 af mogna ax, då de öfriga börja gulna; inuti skall efter Fi- 

 scherström en seg, rödaktig saft visa sig. -- Skadan af 

 denna Brand är ganska stor; skörden lider både till qvan- 

 titet ocli qvalitet. Det är en verklig olycka, att Kolbran- 

 den icke som Sotbranden i grund förstör kornen. Man kan 

 finna på samma stånd och i samma ax brandiga och sken- 

 bart friska korn; men, om dessa utsås, frambringa de sjuk- 

 lig afkomma och förderfva äfven de förut friska kornen. 

 Af ofvan angifna orsaker medföljer denna brand på logen, 

 der under tröskningen de friska kornen blifva förorenade. 

 Tvättning är icke tillräcklig till kolbrandig säds rengörning, 

 ty flera deraf angripna frön äro till utseendet friska. I 

 någon mängd inblandade gifva de mjöl en så obehaglig lukt 

 och smak, att det icke kan användas. Afven till bränvins- 

 beredning blir säden deraf otjenlig. Friskt utsäde och ut- 

 sädets stöpning*), som dödar svampen eller de sjuka kor- 

 nen, är säkraste medlet mot denna ärftliga sjukdom. 



*) Sätten för dennas verkställande uppgifvas i alla ekonomiska 

 läroböcker samt i tidskrifter och tidningar. Då jag i detta fall 



