378 



växter, trädstammar o. s. v., som från varmare länder in- 

 föras, sporer af de högre svamparna medfölja till Europa 

 och der gro och utbildas, är således intet tvifvel underka- 

 stadt. Deremot är sannolikt, efter analogien med de full- 

 komligare växterna, att icke alla dessa hos oss fortplanta 

 eller sprida sig; men denna fråga kan med visshet endast 

 af en framtid besvaras, då man till dess lösning hunnit för- 

 värfva flerårig erfarenhet, som ännu saknas. 



Detta torde dock blifva förhållandet med svamparter, 

 egentligen tillhörande de tempererade klimaterna, hvilka det 

 naturligtvis är svårare särskilja frän våra inhemska. Mig 

 förefaller likväl sannolikt, att Agaricus volvaceus, Ag. echi- 

 natus, Coprinus dilectus, Discina vapormia m. fl.*), som i 

 våra växthus och drifbänkar äro så vanliga, men högst säl- 

 lan eller aldrig (t. ex. Diseina) förekomma på fritt land 

 (och endast i större trädgårdars närhet, aldrig i vilda sko- 

 gen), ursprungligen härstamma från varmare länder, der de 

 på mera naturliga växtplatser förekomma. Att svampar 

 verkligen kunna, liksom Fanerogamer, införas och naturali- 

 sera sig i ett land, derpå erbjuder Boletus elegans, en myc- 

 ket lätt urskild och i ögonen fallande art, ett intressant 

 exempel. Af denna art, som jag aldrig funnit i Sverige, då 

 jag utgaf Epicrisis (1838), fanns först 1840 ett exemplar 



•■) Den intressantaste af dessa är en sydeuropeisk Tuberacr, som 

 senare åren förekommit i Upsala varmhus, Hydnangium canieum, 

 derur lemnad i Bahevh. Exs. — I år har här i en trädgård fun- 

 nits den sköna, sydeuropeiska Agaricus hosmatospermus = sar- 

 dellus A. S. 



