384 



de länder, der vegetationen fortskrider under hela eller större 

 delen af året. Det är häraf arternas emot eqvatorn jemnt 

 stegrade antal beror och icke endast af den högre tempera- - 

 turen; ty den alstrande naturen frambringar lika lätt for- 

 mer egendomliga för den kalla som den heta zonen, och må- 

 hända gäller detta mest om Svamparna, hvilka utgöra den 

 ojemförligt artrikaste delen af vegetationen i våra länder; 

 men de äro så väl till sin utbredning som växttid i flera 

 afseenden en motsats till de grönskande växterna. Ty då 

 dessa vid solståndstiden stå i sitt högsta flor, är svampve- 

 getationen under denna tid torftigast; Svamparnas egentliga 

 växttid börjar först efter solståndet, så att hösten blir de- 

 ras ungdom; men flertalet af dem fruktificera först om vå- 

 ren. Uppfattar man detta riktigt, hvilket vi i det följande 

 med talrika exempel skola upplysa, försvinna många ano- 

 malier i deras Biologi; hösten är deras vår, våren blir för 

 dem höst, liksom hos våra antipoder — och är det således 

 af omedveten, men riktig instinkt man benämner Svampar- 

 na växtverldens andra hemisfer. — I sitt Calendaiium FlorcB 

 fastade Linné ingen uppmärksamhet på Svamparna — och 

 då ingen efter honom lemnat några bidrag dertill, torde till- 

 låtas oss ett försök att sprida något ljus öfver denna växt- 

 verldens nattsida. 



Redan Aristoteles anmärkte, att för växtriket de fyra 

 årstiderna (vinter, vår, sommar och höst) motsvara de fyra 

 åldrarna (barndom, ungdom, mannaålder, ålderdom) bland 

 djuren, och att växtindividens lif var afslutadt inom året. 



