389 



ma sätt hetaste årstiden. Ytterligheterna i köld och värme 

 verka således på samma sätt. Liksom hos oss saknas sö- 

 derns egentliga vårväxter, f, ex. de herrliga Liliaceae, så 

 saknas i de tropiska länderna större delen af våra höst- 

 svampar, de köttiga Hymenomyceterna. Den allmänna la- 

 gen måste hemtas från medelförhållanden, nemligen 45 bredd- 

 graden; båda ytterligheterna utgöra undantag. Under nämn- 

 da breddgrad, eller vinterregnens region efter ScJiouio, af- 

 brytes svampvegetationen om sommaren, börjar först senare 

 på hösten, står under sin fullkomligaste utbildning just un- 

 der vintersolståndet (7\iber cibarium); men ju mer vi när- 

 ma oss polerna, desto mer tillbakaflyttas tiden för de egent- 

 liga Svamparnas framträdande. Det mest karakteristiska 

 slägtet i detta afseende är Cortinarius. I S. Italien är bä- 

 sta tiden för dessa från den 15 Nov. till den 15 Dec, i 

 sydliga Frankrike från den 15 Okt. till den 15 Nov., i norra 

 Tyskland efter Albertini och ScJmeinitz från den 15 Sept. 

 till den 15 Okt., men hos oss vanliga år från den 15 Aug. 

 till den 15 Sept. Det synes vara öfverflödigt anmärka, att 

 dessa uppgifna tidsmomenter icke få strängt uppfattas, utan 

 endast såsom ungefärliga, då efter yttre förhållanden deras 

 utbildningstid under olika årgångar än fram-, än tillbaka- 

 flyttas. I den arktiska zonen blir hela svampvegetationen 

 sammanträngd till den korta sommaren. 



Linnés fördelning af året i 12 vegetationsperioder (»Men- 

 ses» L.) är så ypperlig, att äfven för vårt ämne någon mer 

 passande svårligen kan uppgifvas. Vi hafva likväl icke ve- 



